Rome - Del 12 "Kalends of February"
Det er ganske likt, men de er mye stiligere i virkeligheten.
- Hva holder du på med? - Beklager, Sir. Jeg avbilder Dem bare.
Avbilder meg? Hva mener du? Snakk!
Aventinens tøyfarger- selskap betaler meg... -
- for å tegne en veggtavle av Dem og Lucius Vorenus i arenaen.
Forklar deg! Hvorfor skulle noen ville gjøre det?
Hvorfor? De er jo berømt, Sir.
Det finnes malinger av Dem overalt. Men ingen så bra og nøyaktige som denne.
- Berømt? - Absolutt, Sir. Hele byen elsker Dem.
De og Vorenus har blitt symboler for brorskjærlighet og forsoning
Det finnes ikke en kvinne i Rom som ikke skulle slippe inn deg i huset.
Vil De være snill og slippe taket?
- Vakkert, eller hva? Vi eier alt sammen. - Vidunderlig...
- Venn deg til det, i tilfelle jeg blir bannlyst. - For at du reddet Pullo?
- Vi får leve som bønder. - Skulle han være så ond?
- Det kan bli værre enn så. - Hvordan da?
Jeg tøyser bare.
- Vi kan ikke bruke et teppe? - Jeg skulle ikke tro det.
Om vi gjør det her igjen så tenker jeg ikke ha på meg finklær.
- Dere byjenter er for fine. - Jeg ligger vel her, eller hva?
Sett i gang nå ellers fryser jeg i hjel.
- Hvor lenge skal vi ligge her? - Til presten ringer i bjellen.
Gode Juno, hjelp meg.
Det her er bra jord. Den er mørk og luftig, ingen leire.
- Man kan dyrke hva som helst her. - Hvor skal vi bygge huset?
Ved åsen der borte. Det er nære vannet og gir utsikt over dalen.
- I tilfelle vi blir angrepet av gallere? - Man vet aldri.
- Du later bare som om du er alvorlig. - Det gjør jeg.
Det gjør du ikke.
Kom til pappa.
- Hvordan var gården? - Vent til du ser den, den er vakker!
- Den er sikkert kjempefin. - Hva er det som er galt?
Du gjetter det aldri. Pullo rømte i fra sykehuset.
Noen vognførere fant ham liggende på veien til Appia.
- Han ville bli ført hit. - Hit?
Han ligger der inne.
Ved gudene...
Han burde ikke være oppe, aller minst på hesterygg.
Alle sårene hans har åpnet seg igjen, ferske som blomster.
Jeg har gitt ham urter for å lindre smerten.
Om han skulle overleve... -
- så må han ligge stille, i minst ti dager og netter.
Han får komme tilbake når han blir friskere.
Han lager ikke noe bråk i sin tilstand.
Akkurat som før.
Pullo...
- Lucius Vorenus, Sir. - Hva gjør du her?
- Hvor er jeg? - I mitt hus, du burde være på sykehuset.
- Og gå glipp av all moroa? - Hvilken moro skulle det være?
Vi er jo berømte... helter.
Sanger, stykker... bilder på veggene?
Det er bare en farse, hvilken rolle spiller det?
Du er litt treg, eller hva? Kvinner!
Det er ikke noe de liker like mye som en berømt mann.
Du har flaks som lever. Selv om du overlever dine sår -
- så havner du snart i arenaen igjen, og jeg også.
Tror du det? At vi sendes dit?
Det får jeg vite i morgen. Jeg har blitt innkallet.
"Kvinner." Om du tok en kvinne nå skulle du ramle sammen!
Akkurat som før.
Det gjør meg ingenting.
Det er skjønt å høre deres far le for en gangs skyld.
Eirene... Det er godt å få se deg.
Greit nok.
Om du ikke kan, så går det bra også.
- Eirene! Hva gjør du? - Ingenting.
- Lyv ikke, hva har du i hånden? - Vi pratet bare.
- Pratet? - Om hva som har hendt siden sist...
Hva hadde hendt om du drepte ham? Alle skulle vite at det var du.
En friløst kvinne dreper sin gamle herre. Det hadde vært stygt!
- Og hvor skulle du dra? - Hun har et poeng.
Gå og legg deg. Vi prater ikke mer om det her.
Hun ser bra ut.
God natt, Pullo.
- Må Juno beskytte deg. - Ikke bekymre deg.
Jeg kan ikke la Cæsar vente.
Eirene, når du er klar kan du se til Pullos bandasje.
- Jeg? - Ja, du.
Og gi ham litt grøt.
Takk.
I dag, den første februar, har vår elskede far og diktator, -
- Gaius Julius Cæsar, erklært at 100 menn skal verves til senatet.
I begynnelsen av neste måned kommer en bankett til å holdes -
- for å hylle disse senatorene.
Slaver og befridde slaver er ikke velkommen.
Skulle uroligheter oppstå kommer disse til å straffes hardt.
Jeg skal lede om elven mot bydelen Vatikanen.
Strålende! Dere skal lede om floden, det er strålende og -
- sikkert til stor nytte. - Det forhindrer oversvømmelser -
- og gir lettere adkomst til Mars felt. På landjorden omkring skal jeg bygge -
- nye kontor til domstolene.
- Jeg skal også reise et tempel for Venus. - Et nytt tempel, veldig bra!
Men skulle vi kunne prate om økningen av senatet?
- Det går bra. - Gallere og keltere, gamle venn.
- Långhårete gallere og blåmalte keltere. - De tøyser selvfølgelig!
- Han tøyser ikke. - Gallere og keltere i senatet?
Fra stammer som har tjent Rom, den høyeste av deres adel.
- Jeg er forbauset. - Bra! Det var min hensikt.
Her kommer timens helt!
Ingen krans med eikeløv?
Nå, Vorenus. Hva skal jeg gjøre med deg?
Du trosset mine ordrer og avbrøt en lovlig henrettelse.
Det er både kriminelt og et tilfelle av sterk ulydighet.
- Jeg ber ydmykt om tilgivelse, Sir. - Du har satt meg i en vanskelig situasjon.
Jeg har all rett til å kaste deg ut fra klippene ved Tarpeia.
Men folket, enkle som de er, synes at du og Pullo er helter.
Om jeg straffet deg skulle folket bli veldig sinte.
Jeg vil ikke hisse opp folket, altså kan jeg ikke straffe deg.
I stedet må jeg belønne deg, ellers fremstår jeg som svak.
Hør her, Cicero:
Etter allmennhetens krav utnevner jeg Lucius Vorenus til senator i Rom.
Bra, eller hva?
Nå er dere alle sammen overrasket!
- Du ser ut som du har sett monster. - Unnskyld meg, Sir. Jeg...
- Jeg er forbløffet! - Vil du tale for ditt folk i senatet?
- Det ville være en ære, om jeg er verdig. - Ingen er mer verdig.
Du kommer til å bli en utmerket senator.
- Veldig rørende. - I begynnelsen holder du deg nær meg -
- slik at du lærer deg rutinene. - Takk, Sir.
Jeg må... Som en venn...
Jeg må protestere mot dette!
Å tillate en plebeier i senatet er å gå for langt!
- Ingenting ille ment, Vorenus. - Om jeg vil unngå arenaen-
- må jeg sørge for å glede folket. - Bygg et tempel eller drep noen!
- Folket er lette å glede! - Senatet skal bestå av -
- de beste mennene i Italia, ikke bare av de rikeste i Rom.
Du kommer til å gjøre mange sinte med dine gallere, keltere og plebeier.
- Du får doble vakten din. - Akkurat hva jeg fortalte ham.
Vakter kan holde mine fiender borte, men ikke mine venner.
Du mener vel ikke meg? Jeg har ingen onde intensjoner.
Jeg vet, ikke at du ikke er fullstendig kapabel til onde handlinger.
- Takker. - Men om du ville forråde meg -
- så hadde det skjedd for lenge siden. - Tro ikke at jeg ikke var fristet.
Så ingen flere vakter, du vil stole på skjebnen?
Slutt med gnellingen, ditt kvinnfolk.
Hvem skulle våge å angripe meg når jrg har Lucius Vorenus ved min side?
Klokt...
Etter alle disse årene overraskes du fremdeles over at jeg kan knyte sandalene.
Sov godt, lille mann.
Din mor og jeg har fundert på å finne en ektemann til deg.
- En senators datter kan ikke være ubundet. - Det er ikke noe hastverk.
Uro deg ikke, vi skal finne en bra, rik, gammel mann som du kan -
- tvinne rundt fingeren. - Trodde du at du fikk velge selv?
- Jeg vil ikke ha en rik, gammel mann. - Visst vil du det!
Tenk på alle fine de klesdraktene, juveler og slaver!
- Jeg bryr meg ikke om så simple saker. - Simple?
Når jeg var i din alder måtte jeg spise ben i fra rennesteinen.
Klesdrakter og juveler er tegn på -
- at folk er rike og mektige, og at du er elsket og.. -
- beskyttet og høyt verdsatt. - Jeg vil gifte meg med noen jeg elsker.
Kjærlighet kommer ikke av seg selv, du må jobbe hardt for den.
Det hadde vært et rart ekteskap om du elsket mannen din fra begynnelsen.
Det tar en stund, men om du er en god hustru så kommer kjærligheten.
Din mor og jeg hadde jo våre problemer.
- Men se på oss nå. - Lykkeligere en noensinne.
Jeg antar det.
Da blir det en rik, gammel mann!
Jeg skulle akkurat til å vekke deg.
Hvor du enn befant deg så hadde du det ikke trivelig.
- Det var ytterligere en drøm om omen. - Du har blitt et ordentlig orakel.
Vil du ha lite vievann? Det hjelper deg å sovne.
- Jeg var på landet og... - Jeg har hatt slike drømmer lenge.
Blodregn, svarte hunder og monster, i flere år.
- Enda lever jeg og har det bra. - Jeg har aldri hatt dem tidligere.
Hva skal jeg gjøre da?
- Skal jeg gi opp Rom og gjemme meg? - Hvorfor ikke?
Jeg mener alvor.
- Er du ikke sliten av alt det harde arbeidet? - Jo, jeg er veldig sliten.
Men det er mye mer å gjøre, er jeg redd.
Det er alltid mer å gjøre.
Men til hvilken avslutning?
- Til hvilken avslutning? - Bra spørsmål.
Jeg skal spørre Posca om det.
Sovne, min kjære.
Juniis fofedre...
Jeg ber dere å velsigne denne mannen av deres blod.
La hans arm være sterk.
La hans mål være klart.
La hans hjerte fylles av en hellig vrede.
Dyktig gutt!
Hei.
Du, Venus! Jeg vil spørre deg om noe.
Kan du gjette hvem jeg er?
Takk så mye. Det var trivelig å møtes.
Jeg klarer meg selv nå.
Vent!
Hvor er alle sammen?
Den der har jeg sett selge fisk i forumet.
Han er i alle fall romere. En romersk fiskehandler er -
- en bedre adelsmann enn de belgiske og keltiske "høvdingene".
En av dem der borte har en ørering.
Det her er slutten. Gallerne har invadert oss.
Vær ikke så dystre! De drar hjem til sine hjem snart.
Cæsar vil bare innkalle dem når deres støtte behøves i noen krenkelser.
Den rødhårete ved Cæsar ser ut til å være den berømte Vorenus.
- Så hengivne de er, som far og son. - Det er hva Cæsar vil at vi skal tro.
- Han har ham ved sin side hele tiden. - Er det beistet en senator i Rom?!
Forhast deg ikke, Casca.
Vi undersåtter til Caesar må lære oss å være tålmodige.
Jeg tror at jeg skal dra hjem og beruse meg selv med vin.
God dag.
Hvilken tåpe.
Han vet, det er jeg sikker på. Dere så hvordan han...
- Rolig, Cimber! Om han visste det skulle vi allerede være døde!
- ... venter på at vi avslører oss selv. - Han uroer seg ikke for noen av oss!
- Han tror at vi er feiginger. - Vi må handle snart.
I dag er det gallere, keltere og enkelt folk. I morgen er det belgiere-
- eller frigjorte slaver, alt for å forvandle senatet till et horehus!
Vi adelsmenn kommer til å bli omringet av utenlandsk sludder.
Vi blir degradert og maktløse. Vi må handle snart.
- Og Lucius Vorenus? - Han er en horeunge!
- Du ser ut til å kjenne ham personlig - Jeg kjenner ham.
- Hvem er Lucius Vorenus? - Husker du soldaten som sprang inn -
- i arenaen for å redde en kamerat? - Jeg har et vagt minne av det.
For å glede pøbelen har Cæsar utsett ham til senator.
Så lenge Cæsar er i senatet forlater ikke hunden sin herre.
Og det er en skremmende hund.
Om vi skal gjøre opp med Cæsar på senatets golv så -
- må vi også ta oss av Vorenus. - Drepe ham også?
Han er veldig godt likt.
Det er veldig viktig at vi har folket på vår side.
Om vi dreper helten deres så ødelegger det planen.
Kun tyrannen skal dø.
Drepe Caesar i søvne, de sover vel ikke sammen?
Det er ingen dum idé. Vi kan bestikke slavene hans...
... kokken og munnskjenken hans...
Mine herrer, det her er ikke et simpelt mord!
Det er en æresak og vi skal gjennomføre det på den måten.. -
- i fullt dagslys... på senatets gulv... og med våre egne hender.
Med MIN egen hånd.
Du har selvfølgelig rett.
- Tilgi meg. - Det blir nok bra.
Men hvordan?
Hvordan?
Hva er galt?
Fremdeles våken?
Du uroer deg veldig høylytt.
Det føles som at alt skjer veldig fort.
Det føles som at...
Jeg blir redd iblant.
Lucius Vorenus, var det navnet hans?
- Soldaten som Caesar utsatte til senator? - Ja, Lucius Vorenus. Hvordan det?
Jeg har hørt navnet før.
"Min kjære venn. Jeg beklager at vi ikke har møttes på så lenge."
"To så sammenlenkede familier må ikke bli fremmede."
"Vil du hilse på meg i morgen? Med hengivenhet, Servilia."
- Så rart... - Er det?
- Hvorfor møtes? Hun hater jo meg. - Det gjør jeg også.
Men det forhindrer ikke vennskap.
- Hva lurer hun på? - Ikke noe som er til din fordel.
- Hva tenker du å gjøre? - Jeg takker selvfølgelig ja.
- Er det så klokt? - Nei, men hennes sinne morer meg.
Du får følge med meg.
- Hvorfor? - For å beskytte meg.
- Hvem vet hva den skilpadden finner på? - Si ikke slikt.
Hun er jo en gammel skilpadde!
Jeg trodde ikke du brydde deg om slikt lengre.
Jeag forsøker å ikke gjøre det.
Du har fremdeles følelser for henne.
Jeg kjenner bare medlidenhet for henne. Og for meg selv, som jeg var da.
- Og for drg. - For meg?
Din toskete gås.
- Hvorfor har du kledd deg slik? - Jeg skal til landet for dagen.
Jeg vil få litt friskt luft og strekke på beina.
Jeg tenker på å gå til hellige Recinas alter... -
- for å be om tilgivelse for alle de fæle sakene jeg har gjort.
Tror du at hun gjør det?
- Tilgir meg? - Hvem vet hva gudene får for seg?
Du må gjerne bli med, om du vil.
Senatet samles i dag! Ingen folkesamlinger i nærheten!
Ikke noe gamblingl! Ikke noe prostitusjon! Må alle guder velsigne vår hellige far -
- Gaius Julius Cæsar.
- God dag, senator. - God dag.
Sir, et øyeblikk av Deres tid?! Se på forslaget mitt!
Min kjære Atia, så vidunderlig å se deg!
- Virkelig vidunderlig. - Og Octavianus!
Du er praktisk talt en mann! Og så stilig.
Kom inn!
Her ser det fint ut! Har du pusset opp?
Dra! Og dra!
Senator Vorenus! Det gjelder Deres barnebarn, Lucius.
... Servilia av Junii. Det jeg forteller nå er sant.
- Du lever! - Svar meg.
Hvilket barn er det det?
- Hvor er Vorenus? - Han var nettopp her.
Glem det.
- Du lurer vel på hvorfor jeg inviterte deg? - Jeg er litt forvirret.
Jeg vil være den første som forteller for deg hva som har hendt.
- Hvorfor? Hva har hendt? - Tibernius...
Jeg vet, Barga. Jeg har ikke glemt det.
Nådige Caesar, De skulle overveie å heve min brors landsforvisning.
Jeg overveier det fremdeles.
Slipp armen min.
Ser dere hva han gjør mot Cæsar?
Hva venter dere på? Nå, nå!
- Vent... - Slipp meg!
Gjør det.
Slutt! Hva er det som er galt?!
-Hvor er han? - Hvem?!
Din sønn!
Si at det ikke er sant.
Si det... si det... Si det!
Jeg trodde at du var død.
Lucius...
Gutten er uskyldig.
Slik ender det for tyranner!
Så tyrannen er død, republikken er gjenopprettet og du er ensom.
Vil du ha litt honningsvann?
Nei, takk.
Vær ikke redd, jeg skal ikke skade deg.
- Ikke enda. - Skade?
Hvorfor skulle du ville skade oss?
Vi har jo alltid vært venner, politikk er jo for menn...
Ikke enda... Men du skal få lide langsomt.
Langsomt og hardt, som du gjorde mot meg.
Først vil jeg se deg flykte, flykte for livet.
Flykte til et skittent hull i Hellas eller Illyria.
Hvor du vil.
Jeg kommer til å finne deg.
Takk for innbydelsen.
Tekstet av: tosk